Titulky z odposlechu přeložili Ferry a Teresita
Lorde Mirazi...
Máte syna.
Nebesa nám požehnala.
Znáte své rozkazy...
generále Glozelle.
Ano, můj pane.
- Ještě pět minut. - Dnes nebudete pozorovat hvězdy, můj princi.
Rychle!
Musíme si pospíšit!
- Profesore, co se děje? - Vaše teta právě porodila...
...syna.
Pojďte!
Musíte jet do lesů, pane.
- Do lesů? - Tam vás nebudou pronásledovat.
Zabralo mi mnoho let, než jsem to našel.
Použijte to jen v té nejkrajnější nouzi.
- Uvidím vás ještě? - Ze srdce v to doufám, můj princi.
Chtěl jsem vám toho ještě tolik říct.
Všechno, co znáte, se brzy změní.
Jeďte!
Stát! Zastav se! Stůj!
Letopisy Narnie: Princ Caspian
Která z vás pověrčivejch starejch dam chce dnešní noc strávit v žaláři?
Postarej se o něj!
Ne!
- Dávej pozor, dítě. - Promiňte.
Dívej se kam jdeš!
Chodíš do St. Finbars.
Ano.
Já chodím do Handon House. Naproti přes silnici.
Viděl jsem tě...
jak jsi seděla o samotě.
Jo, no...
Raději jsem sama.
Já také.
Jak se jmenuješ?
- Phillys. - Susan!
Měla bys rychle jít!
Edmunde!
Nechte toho!
Styďte se! Ve vašem věku!
Nemáš zač.
Zvládal jsem to.
Teď to bylo kvůli čemu?
- Strčil do mě. - Tak jsi ho praštil?
Ne, když do mě strčil, tak chtěli, abych se omluvil.
Až potom jsem ho praštil.
Bylo tak těžké odejít?
Ale já nemusel. To vám nevadí, že s vámi jednají jako s dětmi?
- Ale my jsme děti. - Ale já vždycky nebyl.
Už je to rok.
Jak dlouho si myslí, že budeme čekat?
Myslím si, že je na čase, přijmou to, že žijeme tady.
Nemá cenu si nalhávat něco jiného.
Ale ne.
Předstírejte, že se mnou mluvíte.
Ale my s tebou mluvíme.
Potichu Lu.
Něco mě štíplo!
- Hej, přestaň do mě strkat! - Ani jsem se tě nedotkl.
Co je to?
- Bylo to jak kouzlo. - Rychle, chyťte se za ruce!
- Nebudu se tě držet. - Dělej!
Ede?
Edmunde!
Co se děje?
Kde vůbec vlastně jsme?
A kde myslíš, že jsme?
No, nevzpomínám si, že by byly v Narnii nějaké ruiny.
Zajímalo by mě, kdo tady žil.
Myslím si, že my.
Hej, tohle je moje...
- To je z mé truhly. - Z jaké?
No, neměl jsem moc truhel s ryzím zlatem, že jo?
To nemůže být pravda.
Představte si zdi.
A támhle sloupy.
A skleněnou střechu.
Cair Paravel.
Počkejte, počkejte, můj pane.
- Není to to, co si myslíte. - A co je to?
Tím si právě nejsme jistí.
Nemožné!
Varoval jsem tuto radu, že pokud svěří moc do rukou lorda Miraze,
...bude to mít následky. - Ne, ne.
Nemůžeme obvinil lorda protektora bez důkazů.
Jak dlouho se ještě budeme schovávat za tuhle výmluvu?
Dokud nebude každé křeslo v této místnosti prázdné?
Omlouvám se radě za své zpoždění.
Neměl jsem tušení, že je zasedání.
Není pochyb, že jste byl zaměstnán něčím jiným.
Můj pane,
už od smrti Caspiana IX.
jste se choval, jako byste byl králem.
A teď zdá, že se z jeho domu se ztratil i princ Caspian.
Mou nejhlubší soustrast, lorde Mirazi.
Představte si, ztratil jste svého synovce, právoplatného dědice trůnu,
právě v tu noc, kdy vám vaše žena dala syna.
Děkuji vám, lorde Sopespiane.
Vaše soucítění je mi velkou útěchou v takové těžké době.
Jsem si jistý, že nám můžete říct, jak se taková tragédie stala.
To je ta nejznepokojivější zpráva.
Náš milovaný Caspian
byl unesen...
...Narnijany.
Zašel jste příliš daleko, Mirazi.
Myslíte, že budeme přihlížet, jak házíte tak nestoudný zločin
na pohádky?
Asi zapomínáte, pánové,
že Narnie kdysi byla divočinou.
Volně tam žila odporná stvoření.
Spousta krve našich předků bylo prolita,
aby byla tato havěť vybita.
Aspoň jsme si to mysleli.
Ale zatímco my jsme se hašteřili mezi sebou,
oni dýchali jako švábi pod kamenem.
Stávali se silnějšími,
sledovali nás,
čekali, až budou moci udeřit!
A vy se divíte, proč vás nemáme rádi?
Ale já mám v úmyslu udeřit zpět.
I kdybych měl vykácet celý les,
ujišťuji vás, že prince Caspiana najdu.
a dokončím to, co naši předkové započali.
- Katapulty. - Co?
Tak se to stalo.
Cair Paravel byl napaden.
Nepředpokládám, že byste u sebe měli sirky, co?
Ne. Ale...
pomohlo by tohle?
Tos mohl říct o trochu dřív.
Nemůžu tomu uvěřit. Všechno je pořád tady.
Byla jsem tak vysoká.
No, tehdy jsi byla starší.
Myslím, že je tak o sto let později,
když jsi byla mladší.
- Co se děje? - Můj roh.
Musela jsem ho nechat u sedla
v ten den, co jsme se vrátili.
A Aslan vycenil jeho zuby, když čelil své smrti.
Prosím, vezmi si jeho zbroj.
Zase bude jaro.
Všichni, které jsme znali. Pan Tumnus a bobři...
jsou všichni pryč.
Myslím, že je načase zjistit, co se děje.
- A nepřestane zírat. - Tak se na něj nekoukej.
Už jsme dost daleko.
Pusťte ho!
"Pusťte ho?"
To je to nejlepší, na co jsi přišla?
Obyčejně "děkuji" by stačilo.
Oni by mě zvládli utopit i bez vaší pomoci.
Tak jsme je možná měli nechat.
A proč se tě snažili zabít?
Jsou to Telmaríni. To oni dělají.
Telmaríni? V Narnii?
Kde jste byli posledních pár století?
To je trochu dlouhý příběh.
To si ze mě děláte srandu.
To jste vy?
Vy jste králové a královny z dávných časů.
Jsem král Peter Veliký.
Dokážeš mu to víc tím, že tu poslední část vynecháš.
Asi ano.
Možná budeš překvapen.
Tohle nechceš udělat, chlapče.
Já ne, to on.
Edmunde!
Jsi v pořádku, chlapče?
Jeminánku!
Ten roh nakonec snad i fungoval.
Jaký roh?
Ten chleba je tak okoralý. Dám mu tedy polévku.
- Už by měl brzy přijít k sobě. - Nemyslím, že bych ho praštil tak tvrdě.
Nikabriku, je to jen chlapec.
Je to Telmarín, ne nějaké zaběhnuté štěně!
Říkal jsi, že se ho zbavíš.
Ne, říkal jsem, že se o něj postarám.
Nemůžeme ho teď zabít.
Vždyť jsem mu zavázal hlavu.
Bylo by to jako zabít hosta.
A jak myslíš, že jeho přátelé jednají se svými hosty?
Trumpkin věděl, co dělá.
Není to vina toho chlapce.
Přestaň! Přestaň!
- Zastavte! - Ne, ne!
Říkal jsem ti, že jsme ho měli zabít, když jsme měli možnost.
- Ty víš, že nemůžeme. - Pokud hlasujeme,
- ...tak jsem s ním. - Nemůžeme ho nechat odejít.
- Viděl nás. - To stačí, Nikabriku!
Nebo si ti mám zase sednout na hlavu?
A ty...
podívej, co jsem kvůli tobě udělal.
Strávil jsem nad tou polívkou půlku dopoledne.
Co jste zač?
To je legrační, že se ptáš.
Čekal bych, že dost lidí pozná jezevce, když ho vidí.
Ne, ne. Já myslím...
Vy jste Narnijané.
Máte být vyhynulí.
Promiň, že jsme tě zklamali.
Tady máš.
Ještě je horká.
Odkdy jsme ubytovna pro telmarínské vojáky?
Já nejsem voják.
Jsem princ Caspian X.
A co děláš tady?
Utíkám.
Můj strýc vždycky chtěl můj trůn.
Myslím...
že jsem žil tak dlouho jen proto, že neměl vlastního dědice.
- Tak to všechno mění. - Ano.
Aspoň tě nemusíme zabít sami.
Máte pravdu.
Kam jdeš?
Můj strýc nepřestane, dokud nebudu mrtvý.
Ale ty nesmíš odejít. Máš nás zachránit.
Ty nevíš, co tohle je?
Máte tu celkem slušnou knihovnu, doktore.
Hledáte něco konkrétního, můj pane?
Myslím, že už jsem našel, co jsem hledal...
v jednom ze svých vojáků.
Co víte o rohu královny Susan?
Říkalo se o něm, že mám magickou moc.
Magickou?
Narnijané věřili, že může přivolat jejich krále a královny ze starých časů.
V to se alespoň věřilo.
A co ví Caspian
o těchto pověrách?
Pane, zakázal jste mi mluvit o starých pověstech.
To je pravda.
Řeknu vám tohle.
Jestli Caspian ví o silné magii,
můj pán má důvod se obávat.
Nejprve princ,
teď jeho učitel.
Pokud nejsou v bezpečí ani členové Mirazovy domácnosti,
...tak co my? - Lorde Sopespiane!
To jsou nebezpečná slova, lorde Sopespiane.
Jenže tohle je nebezpečná doba, generále.
Člověk by měl volit slova stejně pečlivě, jako si vybírá přátele.
Za jak dlouho bude ten most dokončen?
- Stavba probíhá podle plánu. - To nestačí.
Potřebuji svou armádu dostat přes tu řeku hned.
Mohl bych navrhnout, abyste na to poskytl své muže?
Mám jen ty, co jsou v mých službách.
A to byste si měl pamatovat.
Jděte do Beluny. Vemte si tolik mužů, kolik potřebujete.
Musíme se ke Caspianovi dostat dřív než oni.
- Oni, můj pane? - Je čas, abyste poznal svou historii.
Jsou tak nehybné...
Jsou to stromy. Co bys čekala?
Dřív tancovaly.
Nedlouho po tom, co jste odešli, nás napadli Telmaríni.
Ti, co přežili se stáhli do lesů.
A stromy se stáhly tak hluboko do sebe, že už je od té doby nikdo neslyšel.
Tomu nerozumím. Jak to Aslan mohl dopustit?
Aslan. Ten nás opustil, když jste odešli vy.
- Ale my vás nechtěli opustit. - To teď už nemá význam.
Dostaň nás k Narnijcům. a význam to mít bude.
Zdravíčko.
To je v pořádku, jsme přátelé.
Nehýbejte se, veličenstvo!
Jdi od ní!
Sue! Střílej!
Proč nezastavil?
Asi byl hladový.
Děkuji.
Byl divoký.
Myslím, že vůbec neuměl mluvit.
Dlouho se k nim chovali jako ke zvířatům.
A tak se jimi stali.
Zjistíte, že je z Narnie mnohem divočejší místo, než si pamatujete.
Slyším vás.
Jen si myslím, že bychom měli počkat na krále a královny.
Dobře, tak jdi. Uvidíme, jestli ti ostatní budou mít takové pochopení.
Možná půjdu s tebou.
Chci vidět, jak to budeš vysvětlovat minotaurům.
Minotauři?
- Jsou skuteční? - A dost nerudní.
A to ani nemluvím o tom,
- ...jak jsou velcí. - A kentauři?
- Ještě existují? - Kentauři by zřejmě bojovali na tvé straně.
Ale nevím, co udělají ostatní.
A co Aslan?
Jak to, že toho o nás tolik víš?
- Z příběhů. - Počkej, tvůj otec ti vyprávěl příběhy o Narnii?
Ne, můj profesor.
Poslyšte, je mi to líto. Na tohle byste se neměli ptát.
- Co se děje? - Člověk.
- On? - Ne, oni.
- Támhle je! - Utíkejte!
- Ale ne! - Počkej, já tam jdu!
Vem si to a běž. To je důležitější než já.
Dostaň ho odtud.
Kde jsi?
Svá poslední slova si zvol obezřetně, Telmaríne.
Ty jsi myš.
Doufal jsem v něco trochu originálnějšího.
Zvedni svůj meč.
- Ne, díky. - Zvedni ho!
Nebudu bojovat s neozbrojeným člověkem.
A to je důvod, proč bych mohl žít déle, když s tebou nezkřížím meč, vznešená myši.
Říkal jsem, že s tebou nebudu bojovat, neřekl jsem, že tě nechám žít.
Reepicheepe!
- Schovej svůj meč! - Trufflehuntere?
Věřím, že máš velmi dobrý důvod pro toto nepříhodné vyrušení.
- Nemá. Pokračuj. - To on zatroubil na ten roh.
- Co? - Tak ať ho ukáže.
To je důvod, proč jsme se shromáždili.
- Tuhle cestu si nepamatuji. - Protože vám holkám mapa do hlavy nevejde.
No, to protože v ní něco máme.
Přála bych si, abys především poslouchala DMP.
- DMP? - Drahý malý přítel.
To vůbec nebylo povýšené, že?
Já jsem se neztratil.
Ne...
Jen jdeš špatným směrem.
Caspiana jsi nechal v Temných lesích
a nejrychleji se tam dostaneme přes řeku.
Jenže jestli se nepletu, tak v těchto místech nikde není brod.
Tak tím se to vysvětlilo. Pleteš se.
- Vidíš, časem se tu půda sesunula a.... - Zmlkni.
- Je tu cesta dolů? - Jo, pádem.
- Ale neztratili jsme se. - Je tu brod nedaleko Beruny.
- Jestli se vám chce plavat. - Radši než chodit.
Aslane?
To je Aslan. Aslan! Támhle!
Vidíte ho? Je přímo...
...támhle.
A vidíš ho i teď?
Nejsem blázen. Byl tam. Chtěl, abychom šli za ním.
Určitě je v tomhle lese spousta lvů. Jako ten medvěd.
Já snad poznám Aslana, když ho vidím.
Podívej, mně se nechce skákat z útesu kvůli někomu, kdo neexistuje.
Když jsem naposledy nevěřil Lucy, tak jsem skončil jako pěkný hlupák.
A proč bych ho já neviděl?
Možná ses nedíval.
Je mi to líto, Lu.
Tento roh dokazuje, že nám ukradli ještě další věc.
- Já nic neukradl. - Tys nic neukradl?
Ukážu ti spoustu věcí, co Telmaríni ukradli.
Naše domovy!
- Naši svobodu. - A co naše vesnice?
Naše životy!
Vy mě viníte ze všech zločinů mého lidu?
Vinného...
...a ztrestatelného.
A to říkáš ty, trpaslíku?
A nebo jsi zapomněl, že to tví lidé bojovali po boku Bílé čarodějky?
A rád bych to udělal znovu, kdyby nás to zbavilo těchto barbarů.
Tak to je štěstí, že není v tvé moci ji přivést zpět.
- A co Aslan? - Ne!
Někteří snad zapomněli, ale my jezevci si dobře pamatujeme.
že Narnie nikdy nebyla v pořádku,
pokud nebyl králem syn Adamův.
Je to Telmarín. Proč bychom ho měli chtít za krále?
Protože vám mohu pomoci.
Mimo tyto lesy jsem princem.
Telmarínský trůn je po právu můj.
Pomozte mi si ho vymoci. A já nám mohu dát mír.
Je to pravda.
Je pravý čas.
Sledoval jsem nebe,
protože se na něj mohu dívat stejně jako vy, abych si pamatoval, jezevče.
Tava, pán vítězství
a Alambil, paní míru,
se spolu setkali na nebesích.
A zde přišel syn Adamův,
aby nám nabídl zpět naši svobodu.
Je to možné?
Opravdu si myslíte, že by mohl být mír? Myslíte? Jako doopravdy?
Před dvěma dny jsem nevěřil, že existují mluvící zvířata.
Nebo trpaslíci či kentauři.
A tady jste.
V síle a množství, jaké jsme si my Telmaríni ani nedokázali představit.
Ať už je tento roh magický či ne, svedl nás dohromady.
A společně budeme mít možnost si vzít zpět, co je naše.
Pokud nás povedeš, pak mí synové a já...
ti nabízíme své meče.
A my ti nabízíme své životy.
Upřímně.
Mirazova armáda nebude daleko, sire.
Tak se na ně připravíme. Musíme rychle získat vojáky a zbraně.
Jsem si jistý, že tu brzy budou.
Možná to vůbec nebyla ta nejlepší cesta.
A kde přesně jsi viděla Aslana?
Ocenila bych, kdybyste přestali mluvit jako dospělí.
Já jsem si nemyslela, že ho vidím. Já jsem ho viděla.
Ale já jsem dospělý.
Bylo to přímo...
Lucy!
...tady.
Lucy, jsi vzhůru?
Proč myslíš, že já Aslana neviděla?
Ty mi věříš?
No, tu propast jsme přešli.
Já nevím.
Možná jsi ho vidět nechtěla.
Tys vždycky věděla, že se sem vrátíme, viď?
Ano.
Konečně jsem si zvykla na to, že jsem v Anglii.
Ale jsi ráda, že jsme tu, ne?
Kdyby to bylo na dlouho...
Lucy...
Aslane!
Tolik jsi mi chyběl.
- Vyrostl jsi. - Ty také každý rok vyrosteš. Stejně jako já.
Kde jsi byl?
Proč jsi nám nepřišel na pomoc?
Věci se nikdy nestávají dvakrát stejně, drahoušku.
Susan, vzbuď se.
Jistě, Lu.
Cokoli chceš.
Vzbuď se.
Aslane?
Přestaň!
- Princ Caspian? - Ano.
A kdo jsi ty?
Petere!
Velekrál Peter?
- Myslím, že jsi nás volal. - Ano, ale...
Myslel jsem, že budete starší.
- Tak co kdybychom se vrátili za pár let? - Ne!
To je v pořádku. Jen...
Nejste prostě takoví, jak jsem si vás představoval.
Ty taky ne.
Společný nepřítel sjednocuje i ty nejpodivnější tvory.
Netrpělivě jsme očekávali váš návrat, můj pane.
Naše srdce a meče jsou vám k službám.
Bože, ten je tak roztomilý.
Kro to řekl?!
Promiň.
Ach, vaše veličenstvo, se vší úctou,
myslím, že odvážný, dvorný nebo rytířský by se hodilo lépe
k rytíři z Narnie.
- No, aspoň někteří z vás to umí s mečem. - To zajisté.
A právě jsem to využil k získání zbraní pro vaši armádu, sire.
Dobře.
Protože budeme potřebovat každý meč, který získáme.
Tak to asi budete chtít zpátky ten svůj.
Kolik toho odnesli?
Dostatek zbraní a výstroje pro dva regimenty.
Ale... je toho víc.
Oprávněně jste se báli lesů.
X?
Caspian.
- Desátý. - Omlouvám se pane.
- Je to má vina. - Já vím.
Řekněte mi, generále.
Kolik můžu jste ztratili?
- Žádného, pane. - Žádného?
Přišli jako duchové. Ve skrytu noci.
My jsme si jich ani nevšimli.
Tak jak mi vysvětlíte svá zranění?
Ptal jsem se,
kolik mužů bylo zabito během tohoto krvavého narnijského útoku,
který vy jste šťastně přežil?
Generále?
Kolik?
Tři.
Omlouvám se, lorde Sopespiane.
Caspian není obětí a vězněm těch barbarů.
On je ten, kdo to podnítil.
Zdá se, že Narnie potřebuje nového krále.
Tak... jací jsou?
Nespokojení, pořád si stěžují, tvrdohlaví jako muly po ránu.
Takže se ti líbí?
Celkem ano.
Možná už to není, jako bývalo, ale dá se to tu ubránit.
Petere!
Tohle budeš chtít vidět.
To jsme my.
Co je to za místo?
Vy to nevíte?
Musel vědět, co dělá.
Myslím, že teď je to na nás.
- Je to jen otázka času. - A co navrhujete, vaše veličenstvo?
- Potřebujeme... - Musíme...
Naší jedinou nadějí je udeřit dříve, než oni.
Ale to je šílenství. Ten hrad ještě nikdy nikdo nedobyl.
Všechno je jednou poprvé.
- Budeme mít moment překvapení. - Ale naše výhoda je tady.
Kdybychom se tu opevnili, mohli bychom to držet do nekonečna.
Já se rozhodně cítím bezpečněji v podzemí.
Podívej, oceňuji, co jsi tu dokázal. Ale tohle není pevnost.
Je to hrobka.
A jestli jsou Telmaríni chytří, prostě si počkají a vyhladoví nás tu.
- Mohli bychom nasbírat oříšky. - Ano. A házet je po Telmarínech.
Zmlkni! Myslím, že víte, co si myslím já, pánové.
Když dostanu vojáky dovnitř, postaráte se o stráže?
Nebo při tom zemřeme, můj pane.
O to mám právě strach.
Prosím?
Zdá se, že dnes máme jen dvě možnosti.
Zemřít tady nebo zemřít tam.
- Ty jsi neposlouchala pořádně, Lu. - Ne, to ty neposloucháš.
Ty už jsi zapomněl, kdo opravdu porazil Bílou čarodějku, Petere?
Myslím, že na Aslana už jsme čekali dost dlouho.
Profesore!
Musím ho najít.
Nemáš čas. Musíš otevřít tu bránu.
Bez něj byste tu vůbec nebyli. A já také ne.
Můžeme to udělat my dva.
A já se i tak dostanu k bráně včas.
Ano, jsem myš.
No, čekali jsme někoho... no víš, vyššího.
- A ty mluvíš? - To měla být ironie?
Ještě pět minut.
Co tu děláte?
Nepomohl jsem vám utéct proto, abyste se sem vrátil.
Musíte se dostat ven, než vás tu Miraz najde.
To už brzy zjistí. Jdu za ním sám.
Nepodceňujte Miraze, tak jako to dělal váš otec.
O čem to mluvíte?
Je mi to líto.
Díky Bohu. Jsi v pořádku.
Vstávej.
Co?
- Caspiane... - Zůstaň, kde jsi.
- Co to děláš? - Řekl bych, že je to jasné, drahá.
Víš, někdo by tohle považoval za nevhodné chování.
Tobě to zřejmě nevadilo.
Jenže ty nejsi jako já. Nebo snad ne?
Je to smutné. Poprvé jsi ukázal, že máš páteř a takhle to vyplýtváš.
Dej ten meč pryč, Caspiane.
- Nechci to udělat. - My také ne.
Tohle bývala soukromá místnost.
Co to děláš? Máš být u brány.
Ne, dnes chci alespoň pro jednou pravdu!
Zabil jsi mého otce?
Teď se k tomu dostaneme.
Říkal jsi, že tvůj bratr zemřel ve spánku.
To byla více méně pravda.
Caspiane, tohle nic nespraví.
My Telmaríni bychom nic neměli, kdybychom si to nevzali.
Tvůj otec to věděl stejně dobře jako ostatní.
Jak jsi mohl?
Ze stejného důvodu, proč bys ty zmáčkla tu spoušť.
Pro našeho syna.
Stůj!
Zůstaň tam!
Budeš si muset vybrat, drahá.
Chceš, aby náš syn byl králem, nebo chceš, aby byl jako Caspian?
Bez otce!
Ne!
- Caspiane! - Ne!
Co to má znamenat?
Petere!
Naši vojáci už jsou venku! Rychle!
- Edmunde, k vojákům! - Já tu už něco mám, Petere!
Petere, už je pozdě. Musíme se s táhnout.
Ne, pořád to ještě můžu zvládnout.
Pomozte mi!
Pro koho to děláš?
Dělej!
Za Narnii!